A vörös kör rejtélyesnek tűnhet.
Rama Krishna szerint, valaha Buddha rajzolta a földre, jelezve,
hogy a tévelygő emberek egyszer majd találkoznak egymással.
A mi esetünkben, a tévelygő emberek: Bűnözők.
Nem érdekel, ha piros, azon is átmegyek.
A Marseille-Blancarde nemzetközi gyorsvonat három percet áll.
A VÖRÖS KÖR
Jó hírem van számodra! Holnap szabadulsz!
- Kösz, hogy szólt főnök! - De nem csak ezért jöttem.
Gyors leszek, mert perceken belül ideér az őrjárat.
- Miről lenne szó, főnök? - Már öt éve ismerlek.
Te vagy az egyetlen, akire rábízhatok egy komoly balhét.
- Egy balhét? - Teljesen biztonságos!
Semmi kockázat, persze nem szabad elszúrni.
És ha mégis közbejön valami?
Nem, én nem akarok újra itt kikötni.
Én viszont nem itt akarok megrohadni.
Ha beavatnálak a részletekbe, rögtön megjönne a kedved!
Kötve hiszem!
Mire számítasz, Corey? Öt év sitt után, ki biztosít neked
olyan minőségű életet, amit a képességeid alapján megérdemelnél!?
A fenébe, ma előbb jöttek!
Mindig és mindenre fel kell készülni!
Az igaz! A kukkolót is megbütyköltem, hogy ne lássanak be!
Nézd, azért hozzád fordultam, mert nem akarok kockáztatni!
Pedig nem is ismerjük egymást!
- Azért mondd csak, figyelek! - Elmondom!
A sógorom egy ékszerüzletben dolgozik, ahol
az igazgatóság most csináltatott új biztonsági berendezést!
Egy pénztárca, harmincezer régi franc, három fénykép.
- Egy jogosítvány, egy útlevél! - Lejárt már!
Egy karóra, platina, egy kulcscsomó. Ez minden!
Közlemény az elítéltek számára. Az A, B és C szekció
készüljön fel az ügyvédi látogatásra!
Kilenc órára álljon készen mindenki!
Corey! A fényképeit itt hagyta!
Figyelem. Közlemény az elítéltek számára!
A, D, E és F szekció 11 órára álljon készenlétben az
ügyvédi látogatásra!
Nem tudja, mi történt?
- A telefont, legyen szíves! - Ott van! - Köszönöm.
Itt a rendőrség! Sürgős! Kapcsolja a csendőrséget!
- Van részletes térképe a környékről? - Persze, ott van a háta mögött!
- Hol vagyunk most? - Maconban. - Melyik út ez itt?
- D 23-as. - Itt Mateille felügyelő a bűnűgyi csoporttól!
Egy foglyot kísértem a vonaton, aki sajnálatos módon megszökött.
Értem, de ez most nem fontos. Zárják le a környező utakat!
Mondom máris: Array le-Duc, Nuits Saint Georges,
Beaune, Chalon sur Saone, Le Creusot és Autun közt.
Egyelőre Macon körzetében vagyok.
Igy van, a D23-as mentén. Hogyan?
Jöjjön ide a százados, majd itt elmagyarázom neki.
Ja, és még valami! A prefektúra adjon utasítást a
Rex művelet végrehajtására,
és vessenek be rendőrkutyákat a környéken!
És én most mit csináljak?
Egy percnél tovább nem foglalhatom le a vágányt!
Rendben, csak hozassa ide a felöltőmet,
a két kalapot és a bilincset. Aztán indíthatja a vonatját!
Na hallod! Ki gondolta volna, hogy ma reggel te ébresztesz föl!
Pár hónapot elengedtek, jó magaviseletért!
- Egy kis pókerpartim volt. - Látom.
Nézd, megmondom, azért nem jelentkeztem az elmúlt négy évben,
- Öt... - Ja, igen. Öt!
Szóval, azért nem, mert se a nyomozásnál, se a vizsgálatinál,
se a perben nem hoztad szóba a nevemet! Úgyhogy gondoltam,
- neked is jobb volt így, meg nekem is. - Na persze!
Nem hiszed? De most, hogy kint vagy végre,
meglátod, számíthatsz rám. Nézd, most fél nyolc van.
Kilenckor nyitnak a bankok, kapsz tőlem egy csekket.
Csekket ne adj!
Adj kölcsön pár millió régi frankot, majd megadom!
Ne hülyéskedj! Kilenckor elintézzük. Úgyis tartozom.
Nem tartozol semmivel. Kölcsönt adj!
Sose volt köztünk nézeteltérés. Mindig korrektek voltunk egymással.
De itthon nem tartok ennyi pénzt. Várnod kell kilencig!
Ebben van?
- Egy vagy kétmillió régi frank. - Az is elég lesz.
Ahogy gondolod.
- Majd megadom. - Na persze!
- Mi történt? - Semmi. Te vagy, Paul?
Már zárva vagyunk, uram!
Az otthonában fosztod ki Ricot? Így leszoktál a jó modorról?
Na, ide amit elvettél tőle!
Jól van, úgyis vesztettem.
Rendőrség?
Parancsoljon!
Jó napot! Ellenőrzés! A jogosítványát kérem!
- Mikor vette ezt a kocsit? - Ma reggel 9-kor.
Egy héten belül át kell íratni a saját nevére, tudja?
- Ez a párizsi lakcím érvényes még? - Igen. Paul Duvigny Avenue 19.
Nyissa fel a csomagtartóját, legyen szíves!
Rendben van! Mehet!
- Van valami eredmény? - Sajnos eddig semmi, uram!
- Itt a folyóparton folytattuk. - Jól van, ne hagyják abba!
Fésüljenek át mindent, lépésről-lépésre!
- Folyik még az üldözés? - Igen, bár nem sok értelmét látom.
Kérjem meg a belügyminisztert, hogy zárassa le Franciaország
összes autóútját? Ahhoz ez nem elég nagy ügy.
Át tudott bújni az összes sorompón?
- Könnyen lehet. - Miből gondolja?
Csak a vadászösztönöm súgja. S ezúttal, intelligens vadat hajtunk!
A főnök azt üzeni, hogy sürgősen beszélni akar magával.
- Mertem remélni. - Mihelyt megérkezik.
Na fene!
Húzódjon le jobbra! Állítsa le a motort!
Jó napot, uram, közúti ellenőrzés! Mutassa kérem a papírjait!
- Tessék! - Köszönöm.
- A kocsi még nincs átíratva a nevére. - Tudom, a kollégája már
figyelmeztetett, hogy egy héten belül meg kell tennem.
Rendben. A csomagtartót is megnézném, kérem nyissa fel!
Na ne vicceljen, már harmadszorra állítanak meg! Mégis mit képzelnek?
Lopom én a pénzt?
Úgy látszik, ehhez nem adták ide a kulcsot!
Ráadásul fel kell nyitnom az összes ládát!
Tudom én, hogy megy ez! Arra nem gondolnak, hogy
én is időhöz vagyok kötve?
Kijöhetsz, nincs itt senki!
Fel a kezekkel!
- Szépen fejezed ki a háládat! - Láttad amikor bemásztam?
Persze, különben minek hívtalak volna ki a friss levegőre?
És minek vállaltál értem ekkora kockázatot?
Fel a kezekkel! Kérdeztem valamit!
Majd ha hagyod, hogy szabadon mozogjak, akkor válaszolok.
És még gazdag is vagy!
Ereszd le a kezed!
Ma reggel szabadultál. Nem hiszek a szememnek!
És mire gondoltál, mikor belopództam a csomagtartóba?
Hogy te lehetsz az a pasas, akit köröznek a zsaruk.
Chalonnál én is beléjük botlottam.
- És nem majréztál? - Mitől?
Először is tőlem, meg attól, hogy felfedezik a rejtekhelyemet.
Mielőbb Párizsba kell jutnod, hogy biztonságban légy!
Ha esetleg nem látjuk egymást többet, azért köszönöm.
Szervusz Fiorello! Szervusz édesem.
Szervusz Griphonet. Szervusz Ofrah!
Adok nektek enni. Gyertek gyerekek!
Duzzogtok mi, mert három napja felétek sem néztem.
Gyere csak Fiorello!
Ehetsz, gyere te is drágám! Gyere csak!
Jobbra, az erdei útra!
Gyere! Erre szállj ki!
Vége az utazgatásnak!
Fel a kezekkel! Meg ne mozduljatok, mert lövök!
Futás innen! Az országúton meghallhatták a lövéseket!
Most, csak a jó szerencsében bízhatunk!
Nem szerencsés mindent a szerencsére bízni!
Mattei úr? Nem tudott arról, hogy a gyanúsítottal
- úgy kell bánni, mintha bűnös lenne? - Nem, ezzel nem értek egyet.
Nem is egy olyan gyanúsítottal volt már dolgom,
akiről kiderült, hogy ártatlan.
Ne tréfáljon, ártatlan emberek nincsenek. Mindenki bűnös.
Ártatlanul jönnek a világra, de ez nem tart sokáig.
Kérem szépen, az igazgató azt állította, hogy Voeglt csak némi
szerencsével csíphetjük nyakon!
De ez a szerencse, nálam fog kopogtatni.
Nézze, Mattei úr!
Nem kételkedem a maga jóakaratában, de engedelmével
szkeptikus vagyok annak a módszernek a hatásosságát illetően,
mellyel a bűnösöket kezeli.
Mattei 15 éve a legjobb minősítést mondhatja magáénak.
Az nem jelent semmit! Az ember állandóan változik.
Maga azt hiszi talán, hogy
én nem változtam 1955 óta? Mindannyian változunk.
- Hátrányunkra. - Kész vagyok arra, hogy benyújtsam a lemondásomat!
Az túl egyszerű volna. Ellenkezőleg, az lesz a dolga,
hogy tűvé tesz mindent Voeglért! És kézre keríti!
Voeglt senki sem ismerheti jobban, mint maga! Ez a hosszú út egy
hálókocsiban, szoros kapcsolatot teremt, még akkor is, ha végül
- az egyik kereket old. - Rendben van, elő fogom állítani.
- Erről meg vagyok győződve. - Kívánom is mindkettőjüknek.
Elvégre felelősséggel tartozik a beosztottjáért, igazgató úr!
Így van, felelősséget vállalok!
- És kérem sose feledje, bűnös mindenki. - Még a rendőrök is?
Minden ember, Mattei úr!
Általános Vizsgálati Ügyosztály
- Tréfált, vagy ezt így is gondolja? - Így gondolja.
Szerinte a bűn mindannyiunkban ott lappang, csak elő kell csalogatni.
- Furcsa ember. - Félelmetes ember.
- Hogy akar hozzáfogni? - A szokásos módon: Az alvilágban.
Dupriet?
- Hallott mindent? - Igenis, főinspektor úr!
A haja szőke, a szeme kék. Sehogy sem illik egy korzikaihoz.
Hozza ide kérem Mattei dossziéját!
A házmesterek jelentéseivel és a besúgók listájával.
Hogy ez a pasas is besúgó, azt nem hittem volna.
- Igaza is lett volna. - Csak nem a mixernő? - De bizony!
Szökevény nyomára akadni mindig nehéz.
Na jó, ezt tudja mindenki. Azt találd ki, hogy csaljuk horogra!
Még csak nem is ismerem. Mire harap egyáltalán?
Villantóra, légyre, kukacra? Hogyan csalogassam,
mikor azt se tudom, hogy csuka-e vagy keszeg?
Jaj, ne fárassz a horgászleckékkel!
Te mindig tudod, hogy állnak a dolgok!
Ez itt már nem a régi világ.
A selyemfiúk egészen új szokásokat vettek fel!
- Ez a kerület halott. - Akkor lépj ki a kerületből!
- Ahhoz túl jól ismerem. - Csinálj úgy, mit én!
- Használj fel másokat! - Persze. Csak egyet áruljon el!
- Biztos benne, hogy bűnös? - Biztos.
Na mi van Santi? Ennyit ér a régi haverság?
Miért jött be hozzám? Hogy jól lássa mindenki,
és azt higgye, vaj van a fülem mögött?
- A fejébe vette, hogy leéget? - Ugyan, hagyjuk a nagy szavakat!
Majd azt mondod, kerítés miatt akadt elintéznivalód a rendőrséggel.
Nem nagy ügy!
Muszáj volt egy kicsit rád ijeszteni. Ha már magadtól nem segítesz.
Az ijesztgetéseivel többször melléfogott már.
- Ne hidd, ez nem így van! - Semmit nem tudok mondani.
Egy ilyen díszes vendégsereg ellenére sem?
Nem szokásom kihallgatni őket.
- Még ha úgy volna... - Akkor sem árulnád el!
Rendben van, de vigyázz Santi! Elfelejtettem az ügyedet, egyelőre!
De nehogy megbánjam! Besároztad magadat, én pedig
ezt ki fogom használni. Még ha egyáltalán nincs ínyedre,
akkor is együtt kell működnöd.
Máskülönben felmelegítjük a régi históriát!
Besúgók nélkül nincs rendőrség! Te tudod a legjobban!
Olvastad az esti lapokat? Hallgattad a rádiót?
Vagy néztél Tv-t?
- Kerítsd elő Voeglt! - Hogyan? Ha legalább ismerném!?
Hát ez? Alteregód lenne?
Mivel hogy ismered, biztos hallasz majd róla!
A ma esti látogatása után nem hinném.
Hivatkozz a szokásos rendőri zaklatásokra!
Sőt, a kedvedért be is csukatom 48 órára,
így megmarad a becsületed!
- Voegl itt még sosem járt. - Most majd felbukkan.
Segítséget kér, hogy elrejtőzzön. Szólnak Neked, és te szólsz nekem!
Viszlát!
- Hová megyünk? - Maga, ahova akar.
Én viszont aludni, 48 órája csak erre vágyom.
Tudom, nem lehet komoly egy olyan buli, amit egy börtönőr ajánlott.
És mégis azt mondom, érdemes volna utánajárni.
- Biztosra akkor sem mehetsz! - Nem,
de legalább lenne mit fontolóra venni.
Jó, tegyük fel, úgy döntünk, hogy elvállaljuk a balhét.
De honnan szerzünk mesterlövészt?
Azért kezdtem mesélni az ügyről, mert úgy érzem megtaláltam.
Hogy én? Ugyan már! Csak nem képzeled?
A között, hogy két méterről lepuffantunk egy alakot,
vagy 30 méterről telibe találsz valamit,
jócskán van különbség.
Pontosan annyi különbség van,
mint ami elválaszt egy profit a dilettánstól.
Márpedig én, nem vagyok profi. Még ha a látszat azt is mutatja.
Négy-öt éve ismertem egy elsőrangú lövészt, zsaru volt.
Neki voltak a legjobb eredményei lövészetben.
Sajnos azóta elkapta a gépszíj, és nem tudta feldolgozni,
honnan-hová jutott el, és tönkre ment!
Nekem van egy börtönőröm, neked van egy zsarud.
Azért ez nem is rossz kezdés! Felkereshetnénk!
Te vedd a kezedbe a dolgot! Beszélj vele!
Megvan még a telefonszáma is, hacsak el nem költözött azóta!
- Jensen úr? - Igen, én vagyok.
Elnézést, csak éppen tusolok. Kihez van szerencsém?
A nevem semmit nem mondhat Önnek.
Egy barátjának vagyok a barátja. Szeretném magát megismerni.
Tartom szerencsémnek. Természetesen.
- Mikor és hol? - Nem is tudom. Éjfél körül. Megfelel?
Jó, és pontosan hol?
Rendben van.
Meggyilkolták egymást. Pármillió régi francért.
Ha kinyomozzuk, kié volt a pénz, valószínűleg megtudjuk,
- miért nyírták ki egymást. - Azt is ki kellene deríteni,
ki ült a másik kocsiban. Ha az illetőnek bármi köze is volt a pénzhez
akkor még messzebbre juthatunk.
Gondolja, hogy ez összefügg a Voegl üggyel?
Nem kizárt. Voegl tegnap Párizs és Marseilles közt faképnél hagyott.
Ma pedig ugyanezen az útvonalon két halottat találunk reggel.
- Mi a helyzet? - A gipszminták a másik kocsi abroncsairól.
Két különböző mintázat. A kopás csak kettőnél azonos.
Használt kocsi, és valószínű, hogy
- 66-os modell. - Milyen típus?
Ford, Chevrolet, Plymouth.
A nevem Corey, ha valaki keres. Oda ülök le.
Közös barátunk e pillanatban diszkréten kíván cselekedni.
A közreműködését szeretné kérni egy ügyben.
Parancsolnak az urak?
- Hozzon két whiskyt! - Én nem kérek.
- Nem iszom alkoholt. - Egy dupla whiskyt kérek.
Mondhatom, mocsok egy eljárás volt.
A kötelességét teljesítő hatósági közeget sértegeti.
Ne súlyosbítsd a helyzetedet. Tudod jól, hogy azért intéztem így,
azért vitettelek el mindenki szeme láttára,
hogy megkönnyítsem a dolgodat. Helyezkedj kényelembe!
Nézd Santi, megmondtam, mi az ára,
hogy szemet hunyjak a dolgaid felett.
Ehhez a továbbiakban is tartom magam.
Ha kell, akár minden héten behozatlak 48 órára.
Tessék, beszéld meg az ügyvédeddel!
Bár ezt a jogot meg is vonhatnám. És hívd fel az üzletvezetődet,
hogy lásson el valami étellel! Így híre megy a dolognak,
és nem esik csorba a becsületeden.
Tegnap azt mondta nekem, hogy mindenképp köpni fogok,
még ha hiányzik is belőlem a besúgó hajlam.
Úgy hiszem, hatalmas lélektani hibát követett el.
Az alaptermészetünket nem változtathatja meg semmi.
Sem az ügyvédemnek, sem az üzletvezetőmnek nem telefonálok.
Nem vagyok besúgó, és nem is leszek soha.
A fridzsiderbe!
Az első napok klasszikus reakciót mutattak.
Közölte, hogy ő nem besúgó, és nem is lesz az soha.
- És Voeglról valami? - Egy hangot se nyögött ki.
Majd holnap újra előveszem, mielőtt kiengedem.
Nagyon is jól ismerik egymást!
Ha Voegl két napon belül nem kerül kézre,
jelentkezik majd Santinál. És akkor megint rajtam a sor.
- Santi telefonja? - Forog a magnónk éjjel- nappal!
Azt hiszem nem kell bemutatnom.
- Voegl? - Hogy s mint?
- Hát te? - Nem hallottad? - Nem én.
Köröznek. Elfogtak, de sikerült meglógnom.
- Melyik kopó üldöz? - Mattei.
- Aki olyan kitűnő kollégád volt. - Sokra megyek vele.
Öten leszünk beavatva!
Mi hárman, az ötletadó, és az orrgazda.
Ilyen kaliberű üzlethez szuperzseni kell.
Előre meg kell egyeznünk vele.
Voegl most nem mozoghat szabadon, ezért ez most rám vár.
A terepet is fel kell mérnünk. Ez a feladat, Önre vár!
- Jó napot uram! - Jó napot!
- Karkötők érdekelnének. - Értem, erre parancsoljon!
Erre tessék!
És miféle karkötők érdekelnék?
Itt van ez a szép smaragd, például.
Nagyon mutatós és értékes darab.
Vagy itt van ez a zafír.
Egészen új, bordázott filigránmunka.
Szép darab.
- Ó, vannak karkötőórák! - Igen, egy pillanat.
- Ezt például. - Parancsoljon.
Ha szabad ajánlanom: A rubinkövest.
Az az érzésem,
hogy karkötőórát csak féltékeny asszony viselne.
Még gondolkodom.
Természetesen uram. Állunk szíves rendelkezésére.
- Viszontlátásra, uram! - Viszontlátásra!
Amit előzőleg sejtettünk, az pontosan úgy is van.
A vitrinek valóságos páncélszekrények,
golyóállóüveggel.
Ezért az alkalmazottak nem pakolják ki-be az ékszereket naponta.
Elektromos úton történik minden vitrin nyitása és lezárása.
A vezérléshez mindössze egy kulcs kell. A tábla nem csak a vitrinekkel
van összekapcsolva, hanem a fotocellákkal is, amik
megakadályozzák a bejutást a lépcsőházból a terembe.
A halba kizárólag az általatok igénybevett úton lehet bejutni.
De vigyáznotok kell! Videokamerák is működnek.
Nagyságrendben olyan kétmilliárd frank.
Eladási áron.
Foglalatából kivéve, nálam csak egynegyedét éri a kő és az ékszer.
Ötszázmilliónál többre így ne számítson.
- Határidő? - Az árut csupán egy napig kell rám bíznia.
Másnap fizetek.
Most pedig, ha megbocsát! Kívül tágasabb!
- Pedig légköbméterben nincs hiánya. - Hát nincs.
Nos?
- Telefonálok, mielőtt jövök. - Jöjjön hívás nélkül!
Úgy biztosabb. Egyébként feltételezem, az újságokból
majd meg fogom tudni, milyen árufajtáról van szó.
- Nincs kizárva. - Biztos vagyok benne.
Ha engem előbb értesítesz a szabadulásáról,
akkor hiába jön kasszírozni. Az biztos.
És három jó emberem még élne.
Nem tudtam, hogy van egy elintézetlen ügyük, különben
eszembe se jut...
Mi nem jut eszedbe?
Semmi, semmi...
Na, ki vele!
Beszélj!
Plouvierhez!
Ezzel nem megyünk sokra.
Most már biztos, hogy előléptetnek.
Szenzációs ékszerrablás a Vendome téren.
- Őrizzük meg, vagy dobjuk ki? - Sose dobjunk el névtelen levelet.
Következő levelében megtudhatja a Vendome téri rablók nevét!
Na lám! Folytatásos elbeszélés. A második levél alapján
már a szerzőre is fény derülhet! A kettőből már többre megyünk.
- Itt adták föl. - Tegye vissza a borítékba!
Túl nagy falat ez nekem. Túl sok a lárma körülötte.
Hamarjában nem is tudnék leakasztani megfelelő vevőt rá.
Hónapokig is várhat az ember, amíg megjelenhet vele Európában.
Ilyen szajrét nem lehet csak úgy piacra dobni.
Köszönöm. Nagy szolgálatot tettél nekem, nem felejtem el.
Az a baj, hogy Corey sem.
Nem marad sok ideje, hogy emlékezzék.
Azonnal beszélnem kell Santival.
Épp a rendőrséggel gyűlt meg a baja.
De sok embert ismer és fedhetetlen.
Az biztos. Nem szokta elvéteni a lépést.
Jó, ha mindketten így gondoljátok!
Említett barátom mihamarabb tudni szeretné,
hogy valóban érdekel-e az üzlet.
- A neve Corey. - Mondd, hogy menjen 1-re hozzád!
S a terem végében üljön le egy boxban!
- Nem volna jobb Coreynál? - Nem, az első találkozásnál
sosem megy el máshová. Rendben van, úgy lesz.
Álljanak meg egy pillanatra! Bűnügyi rendőrség.
Jöjjenek velünk!
De igen, vannak bizonyítékaink.
De nem az én iskolámban történt.
Idehívtuk az apádat is. És fogadjunk,
repesni fog örömében, ha megtudja, mit műveltél.
Nem csináltam semmit nem tudom, mivel vádolnak.
- Nem vagyok drogos. - Majd kiderül.
Itt van főnök, jön föl a lépcsőn.
- Nocsak, hát mégis bejöttél? - Sajnálom, de ki kell ábrándítanom.
- Nem Magához jöttem. - Nem? Hazárdjáték? Megesik az ilyen.
- Nem arról van szó. - Hanem? - A fiam ügyében jöttem.
A fiad? Mit csinált? Menjünk az irodámba!
- Mi történt a fiaddal? - Jean-Marc 16 éves, gimnazista.
Reggel a suli előtt, két társával együtt lekapcsolták őket!
- Igen? És miért? - Marihuána ügyben.
Ismerem a fiam, együtt lakunk. Szigorúan nevelem.
Bocsánat!
Semmi gond. Hívja fel a kábítószeres csoportot, és
kérdezze meg, mi van Santi fiával!
- Egy pillanat, ne higgye, hogy... - Kértem tőled valamit!
Ígértem neked valamit? Bár ha a fiad kábítószerügybe keveredett...
Ja, erről van szó! Most már értem.
Ez az, amit Voegl szökésekor beígért.
- Elég legyen, hagyjuk a cirkuszt, jó? - Mi újság?
Felügyelő úr!
Halló, doktor úr! Mérgezési kísérlet. Jöjjön kérem! Két doboz aspirin.
Csak amit a fiókban talált.
- Az Ég szerelmére, mi történt? - Megpróbáltam ráijeszteni.
Aztán megígértem neki, ha megadja a társai nevét, akik
drogoznak, már ma este szabad, és leszállunk róla.
- És aztán? - Köpött a gyerek.
De hát milyen jogon? Ez végképp nem magára tartozik.
Azért kértem, hogy hozzák be, hogy idecsalogassam az apját.
Ki bízta meg magukat, hogy fontoskodjanak?
Nézze, felügyelő úr! Én az egészet az Ön kedvéért csináltam.
De innentől át kell adnom az ügyet a fiatalkorúak csoportjának.
Most azzal törődjön, hogy kórházba vigyék a gyereket.
Ha bármi baja esett, annak súlyos következményei lesznek.
Közöltem vele. Az az érzésem, ez megkönnyíti majd a dolgát.
Ha belegondolok, hogy az egészet én terveztem el, és igaz is lett!
Ezek a kölykök!
Ártatlanul jönnek a világra, de ez nem tart soká!
A fiad bajba keveredett. Csak te segíthetsz rajta.
Azt is tudod, hogyan.
- Itt kell maradnia éjszakára is? - Nem.
Interpolice Nemzetközi Nagydíj München 1951. április 28.
- És a golyót miből csináltad? - Puha, könnyű laza ötvözet.
Ólomból áll, ónból és antimonból.
És mi szerint szabtad meg a pontos adagolást?
A golyó röpparaméterei alapján.
Ez a mi esetünkben húsz méter és öt századmásodperc.
A golyó eközben részlegesen megolvad, illetve újra kihűl,
mielőtt a kis nyíláson szétrobban.
- Érted? - Nem, de zseniális.
Marchand felügyelő ballisztikai tanfolyamán sajátítottam el.
- Aki az EGS főinspektora lett. Azóta. - Mi az az EGS?
A rendőrséget felügyelő hatóság!
Na!
Még valami, ezt is tudnod kell. Nem tartok igényt a részemre.
Osztozzatok meg Voeglal! Jobban rászorultok, mint én.
- Egy szót sem értek az egészből. - Nem fogok eltűnni előletek!
Csak ha már mindketten biztonságban lesztek.
Santi haverjához is elkísérlek. Csak lássam, hogy
- minden rendben megy! - Akkor minek kockáztattál értünk?
Nélküled semmire nem jutunk.
Nem igaz! Nélküled nem számoltam volna le a szekrény lakóival.
- Miféle lakókkal? - Hagyjuk ezt, hosszú!
Kint várlak, egy óra múlva!
Szervusz, Fiorello!
Szervusz Ofrah!
Na, most már mozduljatok meg! Gyerünk vacsorázni.
Futás, nézzétek csak, mi van itt!
Hol vagy, Griphonet? Csakhogy méltóztatsz végre!
Gyerünk gyerekek, gyerünk!
- Santi elmondta? - EI, mindent!
Mit gondol? Lehet valamit csinálni?
Biztos, ha majd látni is lehet. Ha nem túl sürgős magának.
- Hogy érti, hogy nem túl sürgős? - Az ilyen szintű üzleteket csak
részletekben lehet lebonyolítani. Aki mást mond, annak ne higgyen!
- Bizonyos összegen túlmenően! - Mennyi idő kell?
Az árú kézhezvételétől az első részlet kifizetéséig, általában
nem sok idő telik el.
De a második részletet illetően akár egy hetet is várni kell.
- Egy egész hetet? - Tudom, hogy nehéz.
De ennél nincs jobb megoldás.
És mikor tudná kifizetni az első részletet?
24 órával azután, hogy az árut átvettem.
És mindenesetre, ott lesz Santi, aki kezeskedik.
- És hová szállítsam? - A házamba! Majd lerajzolom az utat magának!
- A benyomásaim alapján, tiszta sor minden! - Santi jelen volt?
- Nem. - És Jansen?
- Úgy egyeztünk meg, hogy ő kísér a helyszínre! - Meg én!
Megőrültél? Visszajövök érted, és nyomás!
Holnapra meglesz az útleveled, meg ami kell.
- Velünk jön Jansen is? - Nem akarja itt hagyni Párizst!
- Úgy beszél, mint aki egy cseppet sem fél. - Ez a rögeszméje.
Indulok. Szevasz! És ne aggódj!
Túléltünk már nagyobb dolgokat is!
Várj meg itt!
Jöjjön utánam, legyen szíves!
Corey! Fogd a táskát és fuss!
Fogd a táskát, és lépj le! Nem hallod?
Megyek utánad!
Miért nem mondtad meg neki, hogy ki vagyok?
Mert akkor nem ment volna el!
- Te vagy az? - Miért?
Még mindig olyan jó a rendőrségen?
Mindenki bűnös, Mattei úr!